Oldřich Haičman: Naše cesta do Japonska 
(úterý 6. září -  čtvrtek 8. září 2011)

Brzy po našem příletu do Tokia (6. 9.) jsme se dopravili do kanceláře Caritas Japan, kde nás přivítal její generální sekretář. Schůzky se zúčastnili také další zástupci naší delegace, kolegové ze Spojených států amerických (CRS), z německé a z jihokorejské Charity a pracovnice mezinárodní Charity (Caritas Internationalis), která má koordinaci pomoci po všech humanitárních katastrof na starosti. 
Generální sekretář japonské Charity nás seznámil s prací jejich organizace ještě před tsunami zemětřesením a popsal strukturu katolické církve v Japonsku. Ta se člení na 16 diecézí, každá má svoji Charitu. Pracovníci jsou přímo organizováni pod centrálou Caritas Japan. 

Doprovázení obětí katastrofy
Odtud jsme hned následující den (7. 9.) vyrazili cestu po projektech Caritas Japan v Sendai, městě ležícího severně od Tokia. Čekal nás seminář na téma Odpověď Japonské charity na tyto humanitární katastrofy s fotografickou prezentací toho, co Caritas Japan během celého půl roku udělala, co zorganizovala a jakým způsobem pomáhala lidem. 
Veškerou sociální, zdravotní a záchranářskou péči zajišťuje vláda a charita se soustřeďuje na doplňkové činnosti, na práci s lidmi, které se kromě nich téměř nikdo nevěnuje. V charitních evakuačních centrech pracuje mnoho dobrovolníků a stará se o doprovázení lidí.
Po zemětřesení bylo v Sendai soustředěno kolem 1500 lidí ve školách a veřejných budovách v náhradních ubytováních, kde jim Charita poskytovala servis. Rozvážela jídlo, teplé nápoje a přikrývky. Poskytovala psychosociální pomoc, doprovázela zvláště ty, kteří ztratili někoho ze svých nejbližších. 
Dnes v Sendai žije pouze asi 120 lidí v přístřešcích, ostatní odešli do trvalého bydlení nebo do nových domů, které staví stát.

Dobrovolnické centrum ve stanu 
Při následné návštěvě města Ichinomaki (asi 150 km severně od Sendai) jsme v terénu shlédli jedno takové centrum. Tvoří ho stan postavený na ulici při škole, která byla univerzitou. V té je ještě ubytováno 120 lidí a Charita jim poskytuje svůj servis.
 Pro nás je poučné, že japonská Charita se soustřeďuje na doprovázení pozůstalých. Při zemětřesení zde zahynulo kolem 15 000 lidí a kolem 5 000 obyvatel se pohřešuje, respektive bylo prohlášeno za mrtvé. Oni se soustřeďují na rodiče, které ztratili své děti a velkou práci si dávají s dětmi, které přišly o své rodiče. Největší zatížení již sice odeznělo, ale doprovázení bude trvat ještě rok až dva roky. Je to velmi náročné a potřebné. Mají na to několik psychologů, dobrovolníků, kteří jsou pro poskytování psychosociální podpory speciálně vyškoleni. Samozřejmě, pokud ten člověk potřebuje nějakou odbornou pomoc, pak je dopraven dobrovolníky do nějakého specializovaného zařízení. 
Dnes (8. 9.) jsme navštívili také pobřeží, kde udeřily vlny tsunami. V Ishinomaki zahynulo kolem 5 000 osob, nejvíce z celého pobřeží. Obrys vln tsunami byl dlouhý 500 km. 
V Ishinomaki jsme zavítali také do firem, které dodávají na trh ryby (asi 30% firem se zde věnuje právě rybolovu, ryby jsou zde velmi oblíbené). Dobrovolníci z Charity pomáhají i těmto rybářům. Posláním Charity není jen pomáhat lidem v nouzi, ale také pomoci jim postavit se na vlastní nohy právě tím, že jim pomohou najít svůj zdroj obživy, jako třeba těmto rybářům.  
Zítra (9. září) nás čeká další cesta do Kamaishi, kde se podíváme ještě na další projekty Charity.